Иван Пенев
Ние бяхме „тихите“ поети…

chitanka.info

Ние бяхме „тихите“ поети.

Сред кипящ априлски вълнолом

бяхме шепа въгленчета светли

в оглушал от патос мрачен дом.

Пяхме за звезди осиротели,

за живота, смачкан от лъжи.

И за тишината на разстрелите,

от които черна скръб вали.

Вече си отиваме. Незнайни.

Прошумели в своя век жесток.

Но отрекли шумните бездария

с дългия си мълчалив урок.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.